Nu, mot slutet av mitt fattiga syndiga liv, med vitnat hår-
-vill jag här avlägga vittnesbörd-
-om de märkliga och hemska ting jag bevittnade som ung man-
-i slutet av Herrens år, 1327.
Gud skänke mig vishet och pietet-
-att sannfärdigt förtälja vad som timade-
-i ett kloster i norra Italien-
-vars namn det tycks mig, än i dag-
-fromt och tillrådligt att utelämna.
EN PALlMPSEST PÅ UMBERTO ECOS ROMAN
ROSENS NAMN
Må jag icke darra på handen, nu när jag återvänder till det förflutna-
-och återuppväcker det obehag jag kände då vi trädde innanför murarna.
Ska vi berätta för honom?
Nej. Han kommer att söka på fel platser.
Men om han själv varsnar det?
Abboten överskattar hans förmåga.
Endast en myndighet förmår utforska dylika ting:
Den heliga inkvisitionen.
Vad tycker du, vördade Jorge?
Kära bröder. . .slika timliga spörsmål överlåter jag åt yngre män.
-Adso. -Ja, mäster?
För att behärska naturen, måste man först lära sig åtlyda den.
Gå till klostergården, följ aedificium, gå in på högra gården.
Där finner du platsen du tarvar, bakom. . .tredje valvbågen.
Men mäster hade ju aldrig varit här. . .?
När vi kom såg jag en broder hasta till den platsen.
Jag såg också att han kom ut i makligare takt, med en belåten min.
Tack, mäster.
-Frid vare med eder. -Med dig vare ock frid.
Å benediktinerordens vägnar-
-är det mig en ära att välkomna dig och dina franciskanerbröder.
Har de andra delegaterna anlänt?
Ubertino de Casale har varit här i ett par veckor.
De andra väntas i morgon.
Du måste vara trött efter den långa resan.
Nej, inte nämnvärt.
-Är det något du. . .önskar? -Nej, tack.
Då. . .lämnar jag dig i fred.
Jag beklagar att en av era bröder nyligen kallats till vår Herre.
Ja, en svår förlust. Broder Adelmo var en av våra främsta illuminatörer.
-Adelmo från Otranto? -Var ni bekanta?
Nej, men jag beundrade hans verk.
Hans humoristiska bilder var beryktade.
-Men han var en helt ung man. -Ja, mycket ung.
-En olyckshändelse, utan tvekan? -Ja. . .
Ja, som ni säger, en olyckshändelse. Det vill säga. . .
Broder William. . .
-Kan jag tala öppet med dig? -Du tycks mycket angelägen därom.
När jag hörde att du skulle komma, tyckte jag att mina böner besvarats.
Här, sa jag, är en man som känner både människan och den ondes list.
Broder Adelmos död har förorsakat mycken andlig oro i min skara.
Det här är min novis, Adso. Baronen av Melks yngste son.
Fortsätt, jag ber.
Vi hittade kroppen efter en hagelskur, illa tilltygad.
Krossad mot en klippa vid foten av tornet, under ett fönster som var. . .
Hur ska jag uttrycka mig. . .?
-Stängt? -Har någon berättat?
Du hade inte nämnt andlig oro om det varit öppet-
-utan tänkt att han fallit.
Fönstret kan inte öppnas, glaset var inte krossat. . .
-. . .och till taket finns ingen väg. -Jag förstår.
Utan en naturlig förklaring-
-tror sig munkarna ana en övernaturlig makt?
Jag behöver hjälp av en man med din stringens, broder William.
Stringens nog att avslöja, och diskretion nog, om så krävs-
-att skyla över, innan den påvliga delegationen anländer.
Jag ägnar mig inte längre åt sådant.
Det är med yttersta ovilja jag belastar dig med mitt dilemma, men. . .
Om jag inte kan stilla farhågorna i min skara-
-återstår mig inte annat än att anhålla om inkvisitionens assistans.
Adso!
Det där är Ubertino de Casale-
-en av vår ordens stora andliga ledare.
För många är han ett levande helgon, andra vill gärna se honom bränd.
Hans skrift om prästerskapets fattig- dom är ingen favorit i påvliga palats.
Franciskanerbröder. . .
Ni måste genast lämna denna plats.
Djävulen härjar i detta kloster.
Ubertino! Det är William.
William av Baskerville.
William? Nej. . .
Nej. . . William är död.
William, min son!
Förlåt mig. Du har varit försvunnen så länge.
Jag gjorde mitt bästa för bli bortglömd.
När vi hörde om dina bekymmer-
-bad jag till jungfru Maria om ett mirakel.
Dina böner gick i uppfyllelse.
Min novis, Adso av Melk. Hans far har betrott mig med hans skolning.
Ta honom härifrån!
Djävulen kastar ut vackra gossar genom fönstren här!
Det var något feminint. . .
. . .något diaboliskt. . .
. . .över ynglingen som dog.
Hans ögon var som hos en flicka-
-som söker umgänge med Djävulen.
Akta er för denna plats. Antikrist är ännu ibland oss.
Jag kan känna honom nu, här. . .
. . .innanför dessa murar!
Jag räds, William!
För dig. . .för mig. . .
. . .för utgången av denna debatt.
Ack, min son!
Vilka tider vi lever i.
Men. . .vi får inte skrämma vår unge vän.
Hon är vacker. . .inte sant?
När en kvinna-
-av naturen förvänd-
-blir gudomligt upphöjd-
-kan hon bliva ett nådens ädlaste redskap.
Vackra är nämligen de bröst-
-vilka höja sig en aning.
-Jag tycker inte om den här platsen. -lnte? Jag finner den stimulerande.
Min käre Adso, låt oss icke påverkas av irrationella rykten om antikrist.
Låt oss i stället anlita våra hjärnor och lösa denna gäckande gåta.
Den som giver något på grund av mig-
-skall få mångfaldigt igen, såväl i detta som i nästa liv.
Mäster litade till Aristoteles-
-de grekiska filosoferna och sitt intellekt.
Olyckligtvis var mina farhågor inte bara en ynglings fantasifoster.
Ett mörkt slut för en lysande illuminatör.
Ännu en generös gåva från kyrkan till de fattiga.
Antag att han inte föll från tornet, utan någonstans därifrån.
Hans kropp rullade sedan hit ned. . . Adso?
Då behövs inte Djävulen.
Ja. . .mer blod här.
Därifrån föll han. Han hoppade.
-Adso! Lyssnar du? -Ja. . .han hoppade.
Hoppade? Begick han självmord?
Ja. Varför gå dit på natten mitt i en hagelskur?
-lnte för utsiktens skull i alla fall. -Nej.
Kanske mördade någon honom.
Och släpade kroppen dit? Enklare då att bli av med den via avfallsluckan.
Nej, min käre Adso, det är elementärt.
Självmord?
Är då detta en plats som Herren har övergivit?
Känner du till någon plats där vår Herre skulle känna sig hemma?
Vi ber, allsmäktige Herre-
-att intet fog finns för misstankar om att vi bland oss har en ond ande-
-varken av denna eller någon annan värld.
Vi ber för att överläggningarna, för vilka vi har förärats värdskapet-
-nu må fortskrida utan att överskuggas av farhågor.
Vi prisar Herren för att han har sänt oss broder William av Baskerville-
-vars erfarenhet och tidigare plikter, ehuru betungande för honom-
-har varit oss till stor hjälp här.
Må serenitet och andlig frid-
-åter råda-
-i våra hjärtan.
"Nionde steget i ödmjukhetens trappa är" -
-"att munken skall hålla sin tunga i tukt" -
-" och vara tyst" -
-" och icke tala annat än på tilltal. "
" Tionde steget i ödmjukhetens trappa är" -
-"att man icke skall skratta" -
-" ty det står skrivet" -
-"att endast dåren höjer sin röst till skratt. "
Mäster?
Om jag får fråga. . . Vilka betungande plikter-
-talade abboten om? Har mäster inte alltid varit munk?
Också munkar har ett förflutet, Adso.
-Försök sova nu. -Jag bara. . .
Ja, mäster.
" Och jag gav mitt hjärta för att nå kunskap" -
-" och kunna skilja vishet från dårskap. "
" Ty i mycken visdom finns det mycket som är ovärdigt" -
-" och för den som ökar sin kunskap ökar även vedermödan. "
Antikrist. . .
Jungfrun!
En olycka! Ännu en olycka har inträffat!
Fader! Det har hänt en olycka i svinhuset! Kom! Kom!
Den här begick inte självmord.
Vatten!
Venantius! Den grekiske översättaren!
Hade jag inte så gärna godtagit din förklaring kunde det ha förhindrats.
Jag är säker på att broder Adelmo tog sitt liv.
-Huruvida. . . -Med den första basunen kom hagel.
Om denna död har samband med den förra, ska. . .
Den första kroppen påträffades efter hagelskuren. Med den andra basunen-
-blev havet blod.
Och skåda!
-Här är blod! -Profetian om Apokalypsen!
Med den tredje basunen kommer en brinnande stjärna-
-att falla. . .över källor av vatten.
-Förspill inte dessa sista sju dagar! -Herren bevare oss!
Riven ormrot mot diarré.
Och lök - i små mängder, varm och blötlagd-
-förlänger den manliga erektionen.
Hos dem som inte har avlagt vårt löfte, naturligtvis.
Använder du dig ofta av arsenik, broder Severinus?
Förvisso. Det är en effektiv bot för nervösa åkommor.
Tagen i förening och i små doser.
Och om inte i små doser?
Död!
Vilka var hans uppgifter här?
Han översatte från grekiska - han arbetade enbart med Aristoteles.
-Var han vän med unge Adelmo? -O ja. De arbetade tillsammans.
Men de var som bröder, om du förstår, inte. . .
Köttet kan ju frestas på ett naturligt sätt. . .eller onaturligt.
De hade inte den senare läggningen, om du förstår.
Penitenziagite!
Se upp för drako som gnager på din anima!
Döden hänger supra nos!
Kontemplerar du apokalypsum?
Där har vi il Diabolo!
Ful som Salvatore, va?
Lille broder: Penitenziagite!
Penitenziagite?
-Jag sa inte " penitenziagite" . -Du sa " penitenziagite" .
Domine frate, magnificentissimo. . .
Ich inte dolcinitisk heretiker.
Människan måste göra penitenzia, botgöring. Jag är benediktinermunk.
lnte heretiker, tror på Jesus. . .
Mäster. . . Vad talade han för språk?
Alla språk - och inget.
-Vad var det för ord ni talade om? -Penitenziagite.
-Vad betyder det? -Att puckelryggen varit kättersk.
" Penitenziagite" var dolciniternas stridsrop.
-Vilka var de, mäster? -De trodde på Kristi fattigdom.
-Som vi franciskaner. -De sa att alla måste vara fattiga. . .
. . .så de mördade alla rika.
Du förstår, Adso - steget mellan extatisk vision och syndfullt raseri-
-är blott alltför kort.
Kan det inte ha varit han som mördade översättaren?
Nej, feta biskopar och rika prelater var mer i dolciniternas smak.
Knappast en Aristoteleskännare. Men vi ska vara öppna för allt.
Vi har tur med den snötäckta marken:
Pergamentet där brottslingen oavsiktligt skriver sin autograf.
Vad kan du läsa ut av dessa fotspår?
De är dubbelt så djupa som de andra.
Bra! Vad drar vi för slutsats av det?
Det var en tung man.
Precis! Och varför var han så tung?
Därför att. . .han var väldigt fet?
Eller för att han tyngdes ned av bördan av en annan man.
Låt oss inpränta denna sulas autograf i våra minnen.
Men fotspåren leder bort från kitteln, i den här riktningen.
Din kålrot! Du förbiser möjligheten att han gick baklänges-
-och släpade kroppen så. . . Därav fårorna, från hälarna.
Var mötte den lärde grekiske översättaren sin anonyme baneman?
Broder bibliotekarie. . .
Måhända vill du låta oss se de två olycksdrabbade brödernas arbete.
-En högst ovanlig anhållan. -Liksom deras dödsfall.
-Broder Adelmo satt där. -Tack.
Ögon av glas i två ringar!
En åsna undervisar biskopar i den heliga skrift.
Påven som räv.
Abboten som apa. . . !
Han hade sannerligen en djärv blick för det komiska.
Sky lättsinnigt och skrattretande tal!
Jag hoppas mina ord inte sårar dig, broder William-
-men man skrattade åt löjliga ting.
Men i franciskanerorden överser man ju med munterhet.
Den helige Franciskus skrattade gärna.
Skrattet är Djävulens vind!
Det deformerar anletsdragen och får människor att likna apor.
Apor skrattar inte. Skrattet är unikt för människan.
-Och synden: Kristus skrattade inte. -Vet vi det?
-Det står inget om det i Skriften. -lnte heller att han inte gjorde det.
Med humorns hjälp har till och med helgonen gjort narr av de ogudaktiga.
När Sankt Maurus kokades levande klagade han på att det var för kallt.
Sultanen kände på vattnet och skållade sig.
Ett helgon nedsänkt i kokande vatten sysslar inte med barnsliga upptåg.
Han tyglar sina skrin och lider för Sanningen!
Och ändå ägnade Aristoteles sin andra Poetik-
-åt komedin som sanningens redskap.
-Har du läst detta verk? -Nej, det är försvunnet sedan länge.
Nej, det skrevs aldrig. Försynen vill inte att lättsinnet lovprisas.
-Det måste jag bestrida. -Nog! Bedrövelse omger vårt kloster.
Ändå inkräktar du på vår sorg med tomt prat!
Förlåt mig, vördade Jorge. Mina ord var i sanning olämpliga.
-Vilken var grekens pulpet? -Den här.
Kom, Adso.
-Vad sluter du dig till av besöket? -Att man inte bör skratta där inne.
La du märke till hur få böcker skriptoriet innehöll?
Alla dessa skrivare, avskrivare, översättare, lärda, tänkare. . .
Var är alla böcker de behöver för sitt värv-
-och för vilka klostret är berömt?
Var är böckerna?
-Prövar mäster mig? -Vad menar du?
Det verkar som om mäster alltid har svaret på alla frågor han ställer.
-Vet mäster var böckerna är? -Nej.
Men jag kan våga min tro på att tornet där innehåller mer än luft.
Såg mäster den lilla dörren som bibliotekarien stängde när vi kom in?
Mäster! Fort! Jag har honom!
-Sluta! Nog! -Han försökte ju döda oss!
Salvatore!
Jag ber, berätta inte för abboten om hans förflutna.
Han är oskyldig till dödsfallen här i klostret. Jag svär.
Broder Remigio - mitt pris är några upplysningar.
Varför avfärdade min läromästare mina misstankar mot puckelryggen?
Varför var ett besök i tornet så angeläget?
Jag antog att han inte kunde motstå frestelsen att titta på böckerna.
lnget lås. Den måste vara reglad från insidan.
-Hur kommer vi in? -Det måste finnas en annan ingång.
Låt oss se vad biblioteksassistenten med månansiktet dolde i morse.
Pyttesmå grekiska bokstäver. Skrivna av en myra med bläckiga fötter?
"Använd tarvliga personer... "
Just det. . .
Skrivet med citronsaft.
Skytten. . . Solen. . .
Merkurius. . . Skorpionen. . .
Ett zodiak-chiffer med väghänvisning, men. . .vart?
Vem där?
-Mina förstoringsglas! -De låg på boken.
Gå ditåt!
Var är du?
Kom fram, du lilla hynda.
Jag vet att du är här. Jag känner din lukt.
Vad är det med dig? Är du rädd för mig?
Kom, min sköna. . .
Jag hittar dig nog.
Vem var hon? Vad var det för varelse? Vaknande likt gryningen-
-förhäxande som månen, strålande likt solen-
-fasansfull som en krigshär rustad för strid.
God afton, Salvatore.
Så det är här du fångar dem.
De är mycket mer grosso här, större.
Så du. . .äter dem?
-Vill ni ha? -Nej, tack.
Men inte under fastan! Ich god katolik.
Såsom god kristen måste du berätta. . .
Gav Adelmo pergamentet till Berengar?
Nej, nej. Till övre. . .överstä. . .
Översättaren! Venantius, moren?
Vad hände sedan?
Mäster! Fort! Jag har hittat ett till.
Var har du ditt förstånd, pojk?
Har du någonsin sett någon med bröstkorg stor nog för det hjärtat?
Nej.
Det är ett oxhjärta.
En munk gav det väl till bondflickan i utbyte mot hennes. . .tjänster.
-Flicka? Vilken? -Den jag såg kila härifrån.
-Han måtte ha varit en ful munk. -Varför ful?
Hade han varit ung och vacker skulle hon nog ha givit sig utan ersättning.
Vad som skett i det här vidriga köket hör inte ihop med vår undersökning.
Jag vet nu att biblioteksassistenten är lösningen på hela gåtan.
-Vad sa du? -lngenting, mäster.
Bra.
Mäster?
Det är något jag måste berätta.
Jag vet.
Vill mäster då höra min bikt?
Berätta hellre först, som min vän.
Mäster. . .
Har mäster. . .någonsin varit. . .
. . .kär?
Kär? Många gånger.
-Verkligen? -Naturligtvis.
-Aristoteles, Ovidius, Vergilius. . . -Nej, nej, nej. Jag menar i en. . .
Förväxlar du inte kärlek. . .med lust?
Gör jag? Jag vet inte.
Jag vill bara hennes bästa.
Jag vill att hon ska vara lycklig. Jag vill rädda henne från fattigdom.
-Kära nån. -Varför " kära nån" ?
Du är kär.
-Är det dåligt? -För en munk innebär det problem.
Skattar inte Thomas av Aquino kärleken högst av alla dygder?
Kärleken till Gud, Adso. Kärleken till Gud!
-Och kärleken till. . .kvinnan? -Om kvinnan. . .
. . .visste Thomas av Aquino föga. Men Skriften är otvetydig härvidlag.
Ordspråksboken varnar att kvinnan förleder mannen. Predikaren säger:
" Bittrare än döden är kvinnan. "
Ja. . .men vad anser mäster själv?
Det är klart, jag har ju inte din erfarenhet.
Men. . .jag har svårt att intala mig själv-
-att Herren skulle skapa en så motbjudande varelse-
-utan att ge henne några goda egenskaper.
Så fridfullt livet skulle vara utan kärleken.
Så tryggt. . .
. . .så lugnt. . .och tråkigt.
Så vackert! Herre, du har styrt våra steg till denna fridens boning-
-då du önskar försoning lika mycket som vi franciskaner.
-Låt oss gå, bröder. -Herre, ske din vilja.
Broder Berengar?
Han gömmer sig väl någonstans med boken och mina förstoringsglas.
Broder Berengar?
Titta, mäster. . .dörren!
Broder Malachia!
Är broder Berengar här?
-Nej. -Å, jag förstår.
-Vet du var han kan vara? -Nej.
-Är han måhända uppe i biblioteket? -Nej.
Jag är själv nyfiken på biblioteket. Kan jag besöka det?
-Varför inte det? -Abboten har påbjudit. . .
. . .att ingen får beträda biblioteket utom jag och min assistent.
Jag förstår. Återigen, tack.
Det kanske har hänt honom något.
-Vi kanske finner honom i vatten. -Vad?
Den tredje basunen som Ubertino talade om. . .Uppenbarelseboken.
Det är inte den boken vi söker.
Är det en kyckling? Liknar mer en sparv.
Välkommen, broder Michele. Detsamma gäller dina bröder.
Bonde! Ställ dig i kön!
Salvatore! Cuthbert av Winchester är en högt aktad franciskanermunk.
Kom, vi har mycket att diskutera.
Abboten verkar övertygad om. . .
-. . .att det är Djävulens verk. -Det är han.
Enda beviset jag finner på det är allas önskan att se Djävulens verk.
-Men tänk om Ubertino har rätt? -Glöm inte hur viktig debatten är.
-Vi anar att påven vill krossa oss. -Ja, och förklara oss för kätterska.
Jag vill bara förhöra en broder till och sedan är hela frågan löst.
Vi sätter vår lit till dig, William. För Guds skull, missbruka den inte.
Broder William. . .
Hittade du en bok på grekiska? Nej. . .
-Jag hade rätt. -Liksom Uppenbarelseboken.
-Vi måste talas vid genast. -Förvisso.
Och jag har mycket att förtälja. . . så snart vi har undersökt detta lik.
Lindblad i badet lindrar smärta.
Var han vänsterhänt?
Ja, han var inverterad på flera sätt.
-Finns det fler vänsterhänta bröder? -lnte vad jag vet.
Bläckfläckar.
Han skrev väl inte med tungan. . .?
-Några rader grekiska. -Ja.
Skrivna av Venantius.
Anteckningar från boken han läste innan han dog.
Se hur kalligrafin förändras.
Från den här punkten var han döende. Vilken slutsats kan man dra av detta?
En blå färgfläck.
Ja, fast en unik blå färgfläck, blandad av broder Adelmo-
-som hade pergamentet före Venantius. Hur vet vi det?
Därför att dessa anteckningar är skrivna över Adelmos fläck.
Broder William - klostret är insvept i ett fasansfullt mysterium.
Dock finner jag inget i din dunkla utläggning som bringar ljus i saken.
Adso - ljus!
Någon gjorde sig stor möda med att dölja en hemlighet av största vikt.
Kalligrafin är tveklöst vänsterhänt.
Den enda vänsterhänta här är - eller var - broder Berengar.
Vilken sorts hemligheter kan han ha varit invigd i?
-Jag anar att du tänker berätta det. -Böcker. Förbjudna böcker.
Andligt fördärvliga böcker.
Alla kände till biblioteksassistent- ens passion för vackra gossar.
Adelmo ville läsa en förbjuden bok, Berengar gav honom nyckeln:
Chiffret på detta pergament. . . i utbyte mot naturvidriga smekningar.
-Det räcker, broder William! -Adelmo gick med på detta.
Den grekiske översättaren hittade honom gråtandes på kyrkogården.
-Hur vet du det? -Det fanns ett vittne.
Puckelryggen såg Adelmo ge detta pergament till Venantius-
-och sedan springa mot tornet och kasta sig ut.
Nästa natt, medan Berengar tuktade sig-
-tog sig Venantius, behjälpt av pergamentet-
-in i biblioteket där han fann boken.
Han tog den med till sin pulpet och började läsa.
Han skrev ned dessa mystiska citat och dog. På fingret - en svart fläck.
Biblioteksassistenten hittade kroppen-
-och flyttade på den för att undgå misstankar.
Men han lämnade sin autograf.
Boken låg kvar på översättarens pulpet.
I går natt läste Berengar i den.
Strax efter, plågad av smärta-
-försökte han ta ett lindrande bad och drunknade.
Även han hade ett svart finger. Alla tre dog av en bok som dödar-
-för vars skull man dödar. Jag ber er, låt mig besöka biblioteket.
Broder William - din stolthet förblindar dig!
Genom att dyrka förnuftet-
-ser du inte det som är uppenbart för alla andra.
Påvliga delegationen. . .Bernardo Gui.
Tack, broder William.
Vi tackar dig för dina bemödanden-
-men jag måste nu be dig avstå från vidare efterforskningar.
Lyckligtvis anländer en person med den påvliga delegationen. . .
. . .som är väl bevandrad i den ondes konster.
En man som jag tror att du känner mycket väl.
Bernardo Gui. . .inkvisitorn.
Vem är Bernardo Gui, mäster?
William! Jag har letat överallt i klostret efter dig.
Michele vill tala med dig genast. Ensam.
-Vet du vem som kommer? -Ja, Bernardo Gui.
-Ubertino måste sättas i säkerhet. -Det har ordnats.
-Men vi är oroliga för dig. -Lämna alla undersökningar därhän.
-Och felaktiga slutsatser! -Jag har rätt!
William har alltid rätt!
Oberoende av följderna, för honom och alla andra-
-måste William av Baskerville alltid bevisa att han har rätt.
Var det inte din fåfänga stolthet som orsakade konflikten med Bernardo?
Fresta inte ödet två gånger, William. lnte ens kejsaren kan rädda dig nu.
Mitt kött hade glömt den skamliga njutning vårt umgänge skänkt mig.
Men min själ kunde inte glömma henne.
Och nu när jag såg henne i sitt armod och elände-
-prisade jag Gud att jag var franciskan.
Jag ville att hon skulle veta att jag inte tillhörde detta kloster-
-utan till en order som ville hjälpa hennes folk ur sin lekamliga nöd...
...och andliga försakelse.
Farväl, William.
Du är förryckt och övermodig.
Men jag älskar dig och ska aldrig sluta att be för dig.
Farväl, kära barn.
Lär dig inte för många dåliga exempel av din läromästare.
Han tänker för mycket!
Han förlitar sig alltid på sitt huvuds slutledningar-
-i stället för att förtrösta sig-
-på sitt hjärtas profetiska förmåga.
Lär dig att bemästra din intelligens.
Gråt över vår Herres sår!
Och släng bort böckerna!
Det finns en sida hos Ubertino som jag verkligen avundas honom.
Frukta den sista profeten, mina vänner!
Ett nät kommer att falla från himlen och sedan kommer tusen skorpioner!
Det ska vi inte glömma!
Vilken skrämmer dig mest?
-Allihop. -Nej, titta noga.
-Den där. -Precis mitt val.
Du först. . .
Det här är grunden till tornet.
Men hur vi kommer till biblioteket. . . - Vafalls?
Råttor älskar pergament mer än de lärda. Vi följer den.
166, reglad skriptoriumdörr.
167, 168. . .
Jag visste det!
Jag visste det, Adso!
lnser du. . . att vi befinner oss i ett av-
-kristenhetens allra största bibliotek!
-Hur ska vi finna boken vi söker? -Tids nog.
Beatus från Liebana. Detta, Adso, är ett mästerverk!
Och den är kommenterad av Umberto från Bologna.
Hur många fler rum? Hur många fler böcker?
lngen borde förbjudas att fritt använda dessa böcker.
De kanske anses för värdefulla, för ömtåliga.
Nej. Det är för att de ofta innehåller visdom-
-som skiljer sig från vår-
-och idéer som kunde uppmuntra tvivel på ofelbarheten i Guds ord.
Mäster?
Och tvivel, Adso, är trons fiende.
Mäster?
Vänta på mig, mäster!
Men jag väntar ju.
Men jag hör mästers steg.
Jag rör mig inte, jag är här nere.
Är det mäster där uppe?
Var är du, pojk?
Jag har gått vilse!
Jaha, det verkar som om vi befinner oss i en labyrint.
-Är du kvar? -Ja.
-Hur hittar vi ut? -Med svårighet. . .
. . .om alls.
Det är det som är charmen med labyrinter.
Håll dig lugn, Adso. Öppna en bok och läs högt.
Lämna rummet du är i. . . Tag hela tiden till vänster.
" Kärlek börjar inte som en sjukdom men transformeras till det. "
" Enligt den muslimske teologen lbn Hazim vill den amoröse inte botas. "
" Hans drömmeri förorsakar oregelbunden andning och puls. "
" Amorös melankoli likställs med lykantropi" -
-" en åkomma som förorsakar vargliknande beteende. "
" Älskarens yttre. . . börjar förvandlas. "
" Synen försämras, läpparna förtorkar, ansiktet täcks av blemmor och sår. "
" Märken, som av hundbett, uppträder i ansiktet" -
-" och han slutar sina dagar med att stryka på kyrkogårdar om natten" -
-" likt en varg. . . " Mäster!
-Jag kan se en lykta. -Rör dig inte. Stanna där du är.
Jag ser en man! Han stannade!
-Vad gör han? -Han lyfter på lyktan.
Hur många gånger?
-Tre gånger. -Det är jag. Lyft din lykta.
Titta!
Din dummer. Det är bara en spegel.
-Rädda böckerna! -Jag försöker rädda mäster!
Fallucka. . .spegel. Vi är nära.
Om jag har dechiffrerat den grekiske översättarens instruktioner korrekt. .
Trodde du att jag gav pergamentet till abboten utan att göra en kopia?
" Manus supra idolum, age primum et septimus de quatuor," betyder vad?
" Med handen ovan avgudabilden" -
-" tryck på den första och sjunde av fyra. "
Bra.
-Vilken avgudabild? -Det ska vi ta reda på.
Första och sjunde av fyra vad?
Hade jag alla svaren undervisade jag i teologi i Paris.
Och. . .igen!
Hörde du?
Det är mina tänder, mäster.
-Var inte rädd. -Jag är inte rädd, jag fryser.
-Nå, vi får återvända. -Gå inte för min skull.
Jag får erkänna mig besegrad. . . för ögonblicket.
Nu ska vi se. . . För att hitta ut ur en labyrint. . .
När man kommer till en förgrening ritar man en pil och. . .nej, nej.
-Mäster. . . -Jag försöker tänka.
Finns det. . .finns det sålunda pilar vid förgreningarna. . .
Bra gjort, pojk.
Din klassiska skolning står oss bi.
Får jag!
Får jag den!
Abigor, synda för oss. Amon, förbarma dig över oss.
Haborym, vi förbannar Herren.
Leonardo, bestänk mig med din sperma och besudla mig!
Spotta, är du snäll. Spotta där.
Tack.
Lucifer, ge mig servizio med kärlek della femina!
Släpp mig!
Salvatore älskar dig!
Se vad vi har hittat, Bernardo.
Jag bjöds hit för att undersöka huruvida den onde var lös i klostret.
Jag har redan funnit honom.
Hur ofta har jag inte sett dessa Djävulens redskap?
Den svarta tuppen och den svarta katten!
-Hon gjorde det ju för matens skull! -William själv minns väl processen. . .
. . .då en kvinna tillstod umgänge med en demon i en svart katts skepnad.
lnte behöver väl mina erfarenheter ligga till grund för dina slutsatser?
Förvisso inte. . .när man ställs inför sådana obestridliga bevis!
En häxa! En förledd munk! Sataniska riter!
l morgon. . .ska vi söka utröna-
-om dessa händelser är förknippade med ett mer oroande mysterium.
Lås in dem, på det att vi alla må sova tryggt i natt!
Mäster sa inget. . .
Därför att det inte fanns något att säga.
Mäster är snar nog att tala sanning när det gäller böcker och idéer.
Hon är redan bränd, Adso. Bernardo Gui har talat - hon är en häxa.
-Mäster vet att det inte är sant. -Jag vet.
Jag vet också att den som bestrider en inkvisitors domslut-
-gör sig skyldig till kätteri.
-Mäster verkar vara väl insatt i det. -O ja.
Berätta för mig. . .
-. . .som min vän. -Det finns inte mycket att berätta.
Även jag var inkvisitor, men det var länge sedan.
På den tiden ville inkvisitionen visa vägen, inte straffa.
En gång var jag tvungen att leda en process mot en man-
-vars enda brott var att ha översatt en bok-
-som stred mot den heliga skrift.
Bernardo Gui ville ha honom dömd för kätteri.
Jag. . .frikände den mannen.
Då pekade Gui ut mig som kättare för att jag hade försvarat honom.
Jag vädjade till påven.
Jag sattes i fängelse. . .
Jag torterades. . .
. . .och jag gjorde avbön.
Och sedan?
Mannen brändes på bål. . . och jag är fortfarande vid liv.
Broder Salvatore.
Det här kommer att bli lika smärtsamt för mig som för dig.
Men du kan stoppa det. Öppna ditt hjärtas portar.
Rannsaka din själ. Rannsaka dig!
Jag rannsakar mig, Signore Bellissime.
Cherche! Jag försöker!
Säg mig då. . .
Vem bland dina bröder är den kättare som står bakom dessa mord?
Non lo so, Magnifico. Jag vet inte.
No sabe nada. . . Jag vet ingenting.
Stupido. . .jag inte veta någonting.
Var det för flickans skull eller min egen jag låg vaken den natten?
I gryningen kom påvens sändebud, vår motpart i debatten.
Men det betydde ingenting längre.
Ers eminens, högt ärade bröder.
Så samlas vi äntligen till denna debatt.
Vi har alla kommit långväga ifrån för att lösa den tvist-
-som har blivit ett allvarligt hot mot endräkten inom vår heliga kyrka.
Många goda kristna vänder sina blickar mot dessa ärevördiga murar-
-och inväntar ängsligt svaret på den omstridda frågan:
Ägde Kristus-
-de kläder han bar, eller ägde han dem inte?
Kära bröder av franciskanerorden.
Vår heliga fader, påven, har bemyndigat mig-
-och dessa, hans trogna tjänare, att tala i hans namn.
Frågan är inte om Kristus var fattig-
-utan om huruvida Kyrkan skall vara fattig.
Ni franciskaner vill att prästerskapet-
-skall avsäga sig all egendom och rikedom.
Att kyrkornas heliga skatter skall skingras. . .
Jag har hittat boken i apoteket! Den är på grekiska!
-Den låg bakom en av mina burkar. -Rör den inte! Gå dit och lås in dig.
Jag kommer snart.
. . .beröva kyrkan de resurser den behöver för att bekämpa de otrogna-
-och föra krig mot hedningarna.
Också det praktfullaste monument över Vår Herre-
-är blott ett svagt återsken av Hans oändliga majestät.
Vi skall icke ta ifrån kyrkan...
Skynda! Salvatore har erkänt sitt kätteri. . .och ditt!
Fly innan de bränner dig på bålet!
Tack, broder.
-Och vart ska du? -Jag är munskänk här.
Hur vågar ni kalla påvens bordell Guds palats på jorden?
Dessa mord är ett tecken på att en försoning med er vore av ondo!
l evangelierna fastslås det att Kristus hade en börs.
Varför befallde Herren sin lärjungar, vid inte mindre än sju tillfällen. . .
Bröder - jag ber er!
Något högst allvarligt har inträffat.
Släpp mig! Jag dödade honom inte. Jag inventerade sädesmagasinet.
-Jag har aldrig dödat någon. -Förklara då varför du försökte fly.
Jag hade redan beordrat gripandet av dig för andra anklagelser, med rätta.
Hade inte en viss person valt att vända ryggen till-
-skulle flera av Guds män ha levat än.
" Handen ovan avgudabilden. . . första och sjunde av fyra. "
" Använd tarvliga personer, gyckla med deras brister. "
-Snälla du, jag försöker tänka. -Jag också, mäster. Jag också.
Andvänd huvudet i stället för hjärtat så kanske vi kommer någonstans.
Är böcker viktigare än människor?
-Har jag sagt det? -Mäster bryr sig aldrig om någon.
Är lite medlidande helt otänkbart?
Sådant är kanske mitt medlidande.
Medlidande hjälper henne inte.
Jag vill erinra om-
-att ni är bundna av ert lydnadslöfte och, vid vite av bannlysning-
-må stödja inkvisitorn i hans svåra kamp mot kätteriet.
Med mig vid denna tribunal, för att dela bördan av domslutet-
-kommer jag att behöva två domarkollegor att samråda med.
Ärevördige abbot. . .
. . .och. . .
. . .broder William av Baskerville.
Salvatore. . .
Salvatore. . .kan du upprepa den bekännelse du avlade i går kväll:
Att du och Remigio de Varagine var med i de kätterska dolciniterna.
Si, si. Ja, herre. . .bellissime.
Si, kättare allihop - tutti. Kättare, pateristi.
-Tack. -Circumcisi. . .
. . .men jag inte litteratus.
Jag har syndat, men utan malizia. Jag ber, magnificentissimo. . .
-In nomine patri. . .förlåt mig. -Nog!
Remigio de Varagine - nekar du till vad din medbrottsling har bekänt?
Nej. Jag nekar inte till det.
Jag är stolt över det!
Under mina tolv år här-
-har jag inte gjort annat än fyllt min kräva, gökat-
-och pressat tiondet av bönderna.
Men nu har ni givit mig styrka nog att erinra mig-
-vad jag en gång trodde på av hela mitt hjärta-
-och jag tackar er för det.
Erinra dig att du avsiktligt plundrat kyrkans egendom?
För att återbörda det till människorna ni stal ifrån.
Har du mördat biskopar och präster?
Ja!
Och jag skulle slakta er också vid första bästa tillfälle!
Maria, heliga Guds moder, hör min ödmjuka bön.
Jag vet att min synd var mycket svår-
-men jag ber: låt inte henne lida för mina missgärningar.
Välsignade Moder, en gång räddade du genom ett mirakel min herre.
Kan du inte göra samma sak för den här flickan?
Mäster säger att det alltid är vanligt folk som får betala.
Jag ber, heliga Guds Moder, låt det inte bli så!
Skyldig är denna häxa!
Hon har förlett en munk-
-och utövat sina djävulsriter på denna heliga plats.
Skyldig är Salvatore-
-som har vidgått sitt kätteri och som togs in flagranti ihop med häxan!
Skyldig. . .är Remigio de Varagine-
-som, förutom sitt kätteri, även har mördat örtagårdsmästaren Severinus.
Det är lögn! Jag har inte mördat någon i det här klostret!
Jag anhåller därmed om ert stadfästande av domen, ärade abbot.
Det skär mig i hjärtat-
-men jag finner ingen anledning att bestrida-
-den heliga inkvisitionens dom.
Och du, William av Baskerville?
Ja, han är skyldig.
Skyldig till att i sin ungdom ha vantolkat den evangeliska läran.
Skyldig till att ha förblandat kärleken till fattigdomen-
-med blind ödeläggelse av välstånd och egendom.
Men, ärade abbot, han är oskyldig till de brott-
-som dränkt ert kloster i blod.
Ty broder Remigio kan inte grekiska.
Hela denna gåta handlar om stölden och innehavet av en bok på grekiska-
-gömd i en hemlig del av biblioteket.
Då inkvisitionens utslag bestrids av broder William-
-nödgas vi tvinga fram en bekännelse.
Visa fången på redskapen i smedjan.
Jag bekänner vad ni än vill-
-men tortera mig inte!
Jag klarar inte en natt som Salvatores.
-Varför mördade du dem? -Varför?
Jag. . .vet inte. . .varför.
-För att du var besatt av Djävulen? -Ja, så var det!
Jag var besatt av Djävulen. Jag är besatt av Djä-ä-ä-vulen!
Adramelch, Lucifer! Jag åkallar er, mörksens furstar!
Alastor! Azazel!
Herden har gjort sin plikt-
-de smittade lammen må ges åt den renande elden.
Bränn du broder Remigio!
Det sätter inte stopp för brotten som förövas här!
Andra munkar kommer att dö, också de med svarta fingrar och tungor!
Ers eminens! Vi franciskaner är också förfärade över broder Williams utfall.
Ånyo ser vi era läror freda kättare och befordra mord.
Debatten är avslutad!
Broder William tycks ha återfallit-
-i de villfarelser han tidigare har renats från.
Ånyo söker han beskydda en kättare-
-från inkvisitionens rättfärdiga straff-
-och skall följa mig till Avignon för att få domen bekräftad av påven.
Jag har rätt!
Kunde jag bara finna boken och bevisa att Bernardo Gui hade fel.
Men antikrist segrade återigen, ingenting tycktes kunna stoppa honom.
När bålen tändes i afton-
-må flammorna rena var och en i hans hjärta.
Låt oss återvända till det som var-
-och alltid borde vara, vårt klosters uppgift:
Upprätthållandet av lärdom.
Jag betonar " upprätthållandet av" , inte sökandet efter.
Ty det finns ingen utveckling inom lärdomshistorien-
-endast en fortlöpande och upphöjd rekapitulation.
Låtom oss prisa den Allsmäktige.
Den rödögde och bockfotade antikrist-
-har fördrivits från vår helgade mark-
-och friden har åter lagt sig över vårt kloster.
Den femte basunen. . . var såsom tusen skorpioner. . .
Hans tunga är svart! Och fingret! Precis som broder William förutsade!
Det är broder Malachia, fader.
Gode Gud. . .inte Malachia! Skall detta aldrig ta slut?
-William av Baskerville hade rätt. -Ja! Han visste.
Det skulle även jag göra om jag var mördaren.
Hitta William av Baskerville!
-Vi kan inte öppna spegeln. -Kanske är det ordet " fyra" .
-" Fyra" har bara fyra bokstäver. -På latin - " quatuor" .
-Minns du inskriptionen? -Man skulle trycka ovan bilden.
lnte " idolum" på latin, utan "eidolon" på grekiska - spegling. . .
. . .vår spegling!
-Den här vägen. -Nej, den här vägen, Adso.
Här. . .Q och R.
Gud give att vi inte misstagit oss.
God afton, vördade Jorge.
Jag har väntat dig i flera dagar, William.
Du måtte ha flugit som hann hit före oss.
Du har upptäckt många saker sedan du anlände.
Men den korta vägen genom labyrinten är inte en av dem.
Nå, vad är det nu du vill?
Jag vill se den grekiska bok du sa aldrig hade skrivits.
En bok som enkom behandlar komedi-
-något du hatar lika mycket som skratt.
Jag vill se det som förmodligen är det enda bevarade exemplaret-
-av Aristoteles andra Poetik.
En sådan enastående bibliotekarie du skulle ha blivit.
Här. . .är din välförtjänta belöning.
Läs den. . .bläddra i dess hemligheter.
Du segrade.
" Hur komedin ger oss muntration genom att använda tarvliga personer" -
-" och gyckla med deras brister. "
-Fortsätt, William. Läs, läs! -Mäster. . .vi måste skynda oss.
Låt pojken läsa åt dig om det är för mörkt.
Jag vill inte att min trogne lärjunge ska vända dina förgiftade sidor.
lnte utan skyddande handskar, som de jag bär.
Lyktan! Dörren! lnnan han stänger in oss!
Stanna!
Vördade broder!
Många böcker dryftar komedin.
Varför hyser du sådan fruktan för just denna?
-För att Aristoteles har skrivit den. -Hitåt!
Tager du, Salvatore, avstånd från Djävulen, och tar emot Jesus Kristus?
Tager du, Remigio de Varagine avstånd. . .
Varför det? Det är bättre att dö fort än att tillbringa livet i fängelse.
Den djävul jag tar avstånd från är du, Bernardo Gui!
Tager du avstånd från Djävulen och tar emot Jesus Kristus?
Varför är skrattet så farligt?
Skrattet dödar fruktan, och utan fruktan finns ingen tro.
Fruktar man inte Djävulen har man inte längre behov av Gud.
Men du kan inte utplåna skrattet genom att undanröja den boken.
Förvisso icke - skrattet kommer alltid att vara folkets tidsfördriv.
Men vad skulle ske, om, på grund av denna bok-
-de lärde skulle förklara det tillåtligt att skratta åt allting?
Kan vi skratta åt Gud? Världen skulle återfalla i kaos.
Sålunda förseglar jag det som inte skulle uttalas. . .
. . .i den grav jag blir.
Där!
Rädda mig!
Titta!
Gå vidare! Du måste!
Lämna genast denna plats!
Gode Gud. . .rädda honom!
Kör bort dem! Bränn häxan!
Lyfter ni handen mot Kyrkan?!
Du ska inte fara! Alltihop är ditt fel!
Mäster har hittat den verklige mördaren.
Hjälp mig! Hjälp!
Jag har aldrig ångrat mitt beslut-
-ty jag lärde mycket av min läromästare som var klokt och sant.
När vi skiljdes åt gav han mig sina glasögon.
En dag, sa han, skulle de komma väl till pass.
Och jag har dem på min näsa nu när jag skriver dessa rader.
Så omfamnade han mig kärleksfullt, som en far, och skickade i väg mig.
Jag vet ej vad som vederfors honom, men hoppas att Herren mottog honom-
-och förlät de små fåfängligheter-
-som hans intellektuella stolthet orsakade.
Och ändå...nu då jag har blivit en gammal man-
-måste jag medge, att av alla ansikten ur det förflutna-
-ser jag flickan tydligast.
Hon som jag aldrig upphörde att drömma om under alla dessa år.
Hon var mitt livs enda jordiska kärlek.
Ändå lärde jag aldrig, varken då eller senare, känna hennes namn.